Resum fet a partir dels apunts de l’assignatura optativa: <Situacionisme II (prof. Santi López Petit)/Fª Contemporània
Facultad de Filosofía_UB1997>; per a l’assignatura de lliure elecció: <Publicitat i Cultura_Eina1999>. [nbf]

1957 => fundació de l'Internacional Situacionista: 
			Informe sobre la constitución de situaciones.
Reacció contra el Neocapitalisme instaurat després de la 2ª Guerra Mundial: <<Boom econòmic>>
	-> Reconstrucció econòmica: fàbriques, carreteres, Internacionalitat del mercat.
	-> polítiques econòmiques nacionals:
		L'Estat-plan (política econòmica), Estat arbrit entre patrons i treballadors 		(sindicats) ---> lluita obrera.
	-> Demanda global: nova industria (química, automòvil, electrònica => consum)
		 producció de masses <--> massificació del consum (novetat)
	-> Augment de la població: demanda social de 
						. escolaritat -> massificació Unis
						. urbanització (revolució urbana)

=> Nova etapa del capitalisme.
	.- No hi ha paro però si inflacció i canvis en el modus de viure: 
							METRO-BOULOT-DODOT
	La producció organitza la vida social, l'existència.
	Nous modus de vida al voltant del consum, la producció i l'abundància.

L"Internacional Situacionista critica la miseria que produeix paralelament el boom econòmic: la mediocritat, l'aborriment, el tedi.

¿Qué passa en la Cultura?
Crisis del comunisme a França, Italia, ... . Sorgeixen petits grups que es distancien del partir hegemònic.

-> GRUPS PRECEDENTS AL SITUACIONISME:
	. 1948 Socialismo y barbarie (Claude Léfort, Lyotard, Castoriadis, ..)
		Anàlisi de la burocràcia, el procès revolucionari, la URSS.
	
	. 1940"s (f)- 51 COBRA
	Co = Copenhagen; Br = Brussels; A = Amsterdam (≈ al expressionisme abstracte)
	Arte = Art de convencions, depenent del model estètic imperant , 
castra la imaginació creadora.
	Van en contra de les convencions. Cerquen un art popular de l'hom lliure; 	despertar l'instint creador de tot humà.
L'objectiu de l'art és 1er moral i desprès estètic: la vida com a joc, desig de llibertat.
		Creació = experimentació amb els desitjos
		Desig = revolució.

	. 1951 MIDI (Moviment Internacional de una Bauhaus imaginativista)
Reformulació de la Bauhaus: contra el funcionalisme que mira sols l'objecte i no el contexte. L'entorn es igual d'important.
	Psicologia ambiental (arquitectura, ...)

	. 1952 LA INTERNACIONAL LETRISTA (mov. + important dels 50)
	I. Ison, porta fins al final l'autodestrucció de l'art. 
	Nihilització de l'art -> reducció a la lletra.
	Despreci contra el treball, la mediocritat, el sentit comú.
	L'únic que conta és la intensitat, la vida plena per la passió, el desig.
	Entrega total a la forma de vida que no admet mitjes tintes (radicalització)
		Yuxtaposició Marx i Rimbeau:
		<<La vida como juego, aventura>>
	Idea de una nova civilització. La vida no és el problema, allò viscut és la sol.lució.
	(allò viscut ≠ l'espectacle)

[Guy Debord era membre del grup, desprès el critica, i farà un desplaçament respecte a la consideració de la vida: la vida, viure és el problema, la qüestió serà 	...¿com viure?]

. 1957 LA INTERNACIONAL SITUACIONISTA
Amb:  G. Debord, Raoul Vaneigen, Asger Jorn, Constant (grup holandés-alemany), ...

Denúncia constant.
Són o es consideren el continuadors de les vanguardies artístiques.
La seva intenció és superar l'art amb la invenció lúdica, la construcció de nous desitjos, la creació de situacions.

1957-62 1ª etapa :
De la crítica de la cultura a la crítica de la vida quotidiana; contra l'aburriment, el tedi de la felicitat entesa com consum d'objectes.
Els mouen la insatisfacció i el desig davant la vida.
Creuen que la REVOLUCIO CULTURAL passa inevitablement per 1 REVOLUCIÓ EXPERIMENTAL EN LA VIDA QUOTIDIANA. -> S'ha de descolonitzar el món de la vida quotidiana.
		CULTURA <---> CRITICA + REVOLUCIO SOCIAL

1961-67 2ª etapa :
Critica a la política económica.
Defensa de l'autoafirmació, els soviets, la democràcia directa, els consells obrers.
(Hª de la resistència versus la Hª universal)
	- Contra la economia de les necessitats.
	- Contra la manipulació del poder dels desitjos que frenen la subjectivitat.
	- Contra la alienació del subjecte.
	- Contra la felicitat inautèntica que l'home modern.
[Avui ja no es pot parlar <<d'autenticitat>>, de felicitat verdadera, ... com ho justifiques?]
. Aposten per la subjectivitat, el desig de tergiversació de la pròpia manipulació del desig que imposa l'economia.
	. Participen en el maig-68, però acaben no estan a l'alçada de les circunstàncies.

Debord disolt la I.S. en 1972.
	Moltes idees del situacionisme van ser integrades en les mecanismes del poder.

Hegel, Marx, Lukács, Korchs, A Sohn-Rethel...
El concepte central és:

-> Crítica a la imatge:
	Tª de la negació ---> societat de l'espectacle
			   ---> societat del simulacre
	Tª critica en relació amb el vitalisme (Bergson)
	Tª de la subversió (prioritat al subjecte)

ALIENACIÓ => RELACIÓ PRODUCTE-HOME
	L'home es perd o ha perdut quelcom.
	L'alienació és el resultat d'un acte a travers del qual un ser es torna alié, extrany 	(negat) a si mateix.
	L'alienació es producte de la separació, abstracció
					     en l'economia => és el treball
					     en política => és l'Estat
					     en la societat => és l'atomització, l'individualitat
					     en la ideologia => és la falsa consciència.
Tipus d'alienació:
	1) alienació objectiva -> és efecte de la producció i del treball (vers fora).
L'home crea objectes (idees, objectes, institucions, ...) amb 1 finalitat, per perseguir certs fins, ideals, ... (benestar, felicitat, llibertat, ...).
Aquests productes actuen dins d'un marc (la societat, les lleis, ...) on els objectes prenen autonomia, protagonisme dins la vida organitzada de la societat.
	Aquests es tornen una força extrangera a l'home.
	L'OBJECTE ÉS CONVERTEIX EN SUBJECTE.
	Inversió entre allò <<viu>> i allò <<mort>>.
	L'alienació és el desplaçament de lo real vers el plà o l'esfera de l'abstracció, el 	simulacre. El diner és el mediador d'aquesta abstracció.

	2) alienació subjectiva -> l'autoalienació de l'home respecte dels demés homes
	Es l'autoescisió vida-desig, ... la separació, el buidament.
Es l'escició interna (-> la contradicció interna), la perdua del referent subjectiu, la racionalització de la vida humana al convertir-se en suport de la forma-mercaderia.
	Desapareix l'horitzó emancipatori de l'home en el treball.
	L'home (el seu ser) es determina a través del treball, la mercaderia, el capital.

			"FETIXISME DE LA MERCADERIA"
		Efecte de l'alienació. Dependència, culte a la mercaderia.

				   "REÏFICACIÓ"
	Quelcom que no sent cosa és converteix en cosa. 
	És la vida determinada per l'objecte més que pel subjecte.
	És el devenir cosa, algo que no ho és (rel. amb l'abstracció)
	La reïficació produeix passivitat, contemplació passiva de l'espectador, 
	(el subjecte és ara un agent passiu, un espectador).
	=> L'autoconeixement suposa elevar-se més enllà de l'objecte alienat.
		SUBJECTIVITAT <---> CONSCIENCIA

			      "FALSA CONSCIENCIA"   (-> esquizofrenia)
				(la ideologia)
	Efectes de la reïficació sobre la  consciència.
	L'alienació es tradueix en una ilusió d'objectivitat i subjectivitat.
	Fenòmens:
			. la disociació i personificació.
			. la quantificació i especialització.
			. triomf de la lògica, la identitat (ideologica), la materialitat.
	La ideologia es converteix en expressió de l'aparença del simulacre; és la imatge 	invertida d'allò que hi ha; la veritat falsejada.
	
El situacionisme com a critica social té com a fi girar, invertir o subvertir una realitat que per sí está invertida.
[Avui es parla de la fi de les ideologies. La societat tecnològica ha fet passar en 2º plà a les ideologies. Foucault relaciona "ideologia" amb "forma de poder".]

MANIFIESTO SOBRE LA CREACION DE SITUACIONES

-> Davant l'insatisfacció creixent davant la supervivència a través de la mercaderia, el situacionisme proposa <<disfrutar sense frens, viure sense temps morts.>>.

-> Produir confusió (rel. amb les pràctiques critiques de les 1eres vanguardies).
	El situasionisme critica a les vanguardies, considerades com a runes del propi 	poder: 	. futurisme (agafa la idea de progrès)
		. dadaisme (nihilisme improductiu)
		. surrealisme (no van + enllà de l'aplicació poètica del psicoanàlisi).
=> Descomposició, decadència dels valors, els elements crítics.
Procès de destrucció de les formes culturals per nous mitjans 
que donen lloc a noves formes de cultura.
			
		nova cultura basada en la mercantilització
					   el marqueting de la cultura
					   la publicitat.

	El situacionisme tracta d'explicar tot allò que el món ja sap (el món invertit).

-> Desig de revolució, de canvis globals en la societat.
    Desig de reprendre la vida com a fi, no com a mitjà.
	Produir-nos desitjos en relació a les possibilitats del moment.

->  Contraposició: MERCADERIA (lloc de la supervivència) ≠ VIDA (lloc de la plenitud)
La revolució cultural es basa en el canviar la vida quotidiana colonitzada per el poder.
Les intervencions situacionistes revelen la misèria moral, vital i intel.lectual dels models de vida capitalista.
La mateixa idea de temps lliure està sota el control de la mateix ideologia.
Contra el concepte burgès de felicitat cal crear situacions noves, alternatives a la idea de felicitat que proposa el capitalisme.

Propostes per al joc, la creació de situacions.
                
				   "DETOURNEMENT"
Desvio de algo contra algo; cambio de dirección. 
Ej. Duchamp: pintar un bigot a la Gioconda.
La pura negación de la concepción burguesa de l'art, 
no obra a nous camins en l'art.
		-> Portar la negación més enllà d'ella mateixa.
		Tergiversar = anar + enllà de la negació de la negació.
-> organitzar nous conjunts significatius; desmuntar i montar noves 	relacions, sentits, encontres entre imatges i/o paraules.
La tergiversació produeix extranyesa, noves sensacions; obra el sentit de les coses 	atrapades en la rigidesa de la ciència, del model, l'equivalència (matemàtica, ...). Exemple: substituir alguna paraula d'una frase feta per una altra amb un altre significact, > es orienta aquesta frase vers un nou sentit. (això és el que fa Debord en la Soc. de l'espectacle.)
	Tergiversar es agafar artefactes, objectes, signes, imatges, ... d'un contexte per a 	derviar-lo vers una altre contexte de creació pròpia.

Lleis de la Tergiversació:
	1.- Com més llunyà sigui l'element tergiversador del seu contexte habitual + xoc, 	violència o intensitat té la tergiversació.
	2.- Les deformacions introduides han de ser simples per a poder entendre algo.
	3.- La tergiversació és menys operativa quan més racional és el seu caràcater.
	4.- La tergiversació més simple i immediata és la menys eficaç.

					"DERIVA" (fluir)
	Desviació, allunyament, desplaçament sense meta, un deixar-se anar davant allò 	que a cada moment et passa. (≠ programació, planificació, pre-determinació)
	Allunyar-se del camí o de la vora establerta, del cliché o pauta existent.
Supressió de marges i fronteres, subversió dels códis culturales per a cercar noves 	formes de sentir la vida; sentir-se lliure, compromés amb la novetat, l'aventura del fluir en les coses; cercar en allò lúdic (allò únic que queda d'apassionant)
	Ex.: deriva urbana. Efecte o finalitat pràctica:
	-> dissenyar una ciutat a partir d'aquest coneixement psicogeogràfic.

	Perill de les derives (critica): 
	Quan es confon el joc de la llibertat pel perdre's en el sentit de les coses.
	Quan absolutitzes allò que trobes en la deriva i ho converteixes en un cercle 		igual de tancat que aquells esquemes o sentits dels quals volies sortir.

					"SITUACIO"
	Es el lloc on es dóna l'acció, el contexte on el subjecte es mou i viu noves 	experiències.
	Com produir situacions:
	-> Per Constant, la situació construida ha de ser tasca de l'especialista.
-> Per Debord es estrategia revolucionaria. Es la construcció lliure d'aconteixements per a donar pas a la vida desitjada.
		A finals dels 60 es substitueix la paraula "situació" per la de
		REVOLUCIO DE LA VIDA QUOTIDIANA + la idea d'autogestió.

Societat de l'espectacle.
Les coses a nivell social es presenten com espectacle (= sense trascendència).
1ª tesis: 
	Toda la vida de les societats modernes està regida per l'espectacle.
	Tot allò viscut directament es portat a ser una representació.
[Tot allò viscut de forma immediata es portat a ser una representació (espectacle)]
2ª tesis:
L'infiltració creixent de la lógica (l'absolut, l'universal entés segons la ciència) en la vida, ha portat a una perdua de l'immediatesa i amb ella de la relació intra-subjectiva del subjecte amb el seu entorn. La subjectivitat, en mans de l'espectacle i 	dels seus estereotips, esdevé <<ficció individualista>>.
3ª tesis:
	El discurs que desplega l'espectacle és circular.
	No creix, es queda estancat. No hi ha afora, l'espectacle ho absorveix tot.
	L'espectacle és el discurs de la totalitat.
L'espectacle com re-presentació de la vida feta pel home, domina, sotmet, redueix alhora a l'home (a la seva propia representació, simulacre, espectacle).
Déu, Home, Estat, ...., totes les idees, tots els símbols, tot els arquetips perden en la representació el seu referent trascendent, i en tant que absoluts es reprodueixen 	amb el mateix absolutisme dins l'espectacle.
	ALLO VISCUT ------------ la seva representació (en imatges, en el llenguatge)
	allò immediat --------------- L'ESPECTACLE = LA REALITAT INVERTIDA
	experiència immediata  -------------------experiència  mediata 
               (integral, essencial)		(específica, determinada, mediattizada pel llenguatge i la tècnica, ...)

4ª tesis:
	Espectacle: conjunt de relacions socials mediatizades per les imatges.
(Els valors, els ideals, els somnis, les formes de vida, les formes de pensar, les formes de sentir, ... són difosos (re-presentats) a través de la imatge).

	1) Relacións socials <-----> a través de la lógica, estructura de pensament.
	2) la lògica imperant avui és la lògica del capital.
	3) la lògica del capital es la lògica que ordena la nostra relació espai temporal en el 	trebal i en el temps lliure (oci) 
			-> la lògica que ordena tot el nostre temps 
			-> tota la nostra vida.
	4) La lógica del capital ha canviat en el temps, avui és lo que encara s'anomena:
		sistema capitalista o societat capitalista.
	5) Aquesta lògica es tradueix en imatges, i algunes d'elles esdeven estereotips, 
	imatges-tipus, géneres, models, clichés, patrons de forma, de pauta, de conducta, de 	percepció.
	6) Les imatges que reprodueix el  propi espectacle o (auto)contemplació del sistema 	capitalista, promouen formes de vida petrificada en els estereotips pre-fabricats, els 	simulacres.
	Això ens allunya cada cop més de l'experiència immediata de la vida, de l'essencial, 
provocant en nosaltres la sensació de buit existencial (res més ens lliga a la terra a part de les idees que ens fem d'ella), provocant la crisi dels valors, i en darrera instància crisis del  pensament, de la pròpia lògica.
	El capitalisme actual sino canvia de voluntat, té els dies contats.
	Vivim de la propia imatge que ens fem, ens representem.
	
[nbf : Proposo una qüestió en debat:
	¿Volem viure tal i com el vivim?
	¿Qué t'agradaria canviar de la teva forma de viure?
	¿Com voldries que fos el temps o com t'agradaria viure el teu temps?
	¿Com t'agradaria que fossin les semanes, els mesos, els anys?
	¿Quina relació entre treball i temps lliure t'agradaria?

Per extrany i insólit que sembli,
la vida de cadascú depèn de les decisions que prengui en cada moment.
Alló que no has decidit, algú o quelcom ho ha fet per tu.

Les imatges parlen d'allò que som, 
d'alló que sols a travers de les imatges arribem a conèixer.
Però quelcom és encara prou evident,
... som més que les imatges que reproduim de nosaltres mateixos.]

										15.12.99

Bibligrafia (situacionisme)

[VVAA] La creación abierta y sus enemigos (Textos situacionistas sobre arte y urbanismo); ed. La Piqueta, Madrid 1977. 

(1962-63) VANEIGEM Raoul; Banalités de Base; ed. Ludd, Paris 1995.

(1967) DEBORD Guy; La société du spectacle; ed. Gallimard.

(1988) DEBORD; Commentaires sur la société du spectacle; ed. Gallimard, Paris 1992.

VANEIGEM Raoul; Nous qui désirons sans fin; ed. Gallimard, Paris 1996.

[VVAA] International Situacionniste. La Véritable Scission, ed. Libraire Arthème Fayard, Paris 1998.

Catàleg de l’exposició dedicada al Situacionisme, editat per MACBA (completar info)